Arhitektūra un māksla senās Ēģiptes kultūrā
Download
Report
Transcript Arhitektūra un māksla senās Ēģiptes kultūrā
2.6. Arhitektūra un māksla Senās Ēģiptes
kultūrā
Arhitektūra
Piramīdas
Kapenes
Mastabas
Klinšu kapenes
Tempļi
Virszemes tempļi
Klinšu tempļi
Māksla
Glezniecība
Tēlniecība
Monumentālā tēlniecība
Sīkplastika
Arhitektūra
Kapenes
Piramīdas
Piramīdu funkcijas,
formas, simbolika
Piramīdu veidi
Džosera piramīda
Gīzas piramīdas
Mastabas
Klinšu kapenes
Tutanhamona kapene
Tempļi
Virszemes tempļi
Piloni
Luksoras, Karnakas tempļi
Tempļa plāns
Tempļa iekšskats
Tempļa simbolika
Klinšu tempļi
Hatšepsutas klinšu templis
Abusimbelas klinšu templis
Piramīdas, to funkcijas, formas,
simbolika
Nīlas upes baseinā atrasts ap 80 piramīdu palieku. Pēc sava
funkcionālā uzdevuma tās bija faraonu kapenes, un tām bija jānodrošina
valdnieka mūžīga dzīvošana arī pēc nāves, kad tas, pēc seno ēģiptiešu
priekšstatiem, aizgāja dievu pulkā, kļūstot par vienu no tiem.
Piramīdas ir apliecinājums tam, ka jau senie
ēģiptieši pazinuši konstanti “pī” un lietojuši to savos
celtniecības aprēķinos. Tā rezultātā iegūts tā
saucamais “zelta griezums”, kas ikvienai piramīdai
piešķir harmoniska kopveseluma iespaidu (leņķis pie
pamatnes veido 52o slīpumu).
Simboliski piramīda ir pasaules kalna modelis: tās
pamatne simbolizē zemi, 4 malas – četras debess puses,
bet vertikāle – zemes un debesu dialogu.
Piramīdu veidi
Pakāpienveida piramīda (Džosera)
Klasiskā piramīda (Heopsa)
Dašuras
Lauztā piramīda (Dašuras)
Džosera
piramīda
Latvijas zinātniskā
ekspedīcija Ēģiptē atklājusi, ka
Džosera piramīdai ir vairākas
galvenās piekļuves un
lejupejošās ejas.
Šīs jaunatklātās
ejas apgāž līdz šim izvirzītās
teorijas, ka visvecākā piramīda
tika konstruēta tikai vienam
faraonam
Zinātnieki apgalvo, ka pirmā atklātā piramīda sākumā tikusi iecerēta kā mastaba,
un tikai vēlāk celtniecības gaitā pāraugusi par pakāpienveidīgu piramīdu. Šie ēģiptiešu
arhitektoniski grandiozo formu sākotnējie meklējumi saistās ar ap 2700. g. p.m.ē. pēc III
dinastijas faraona Džosera pasūtījuma celto piramīdu, ko pēc tās uzbūves īpatnībām mēdz
dēvēt arī par pakāpienveida piramīdu. Piramīdas arhitekts bija faraona Džosera augstākais
kalpotājs Imhoteps. Par viņu ir saglabājušās daudzas ziņas un pat viņa skulptūra. Imhoteps
bijis prieteris, mags, arhitekts, zinātnieks.
Gīzas piramīdas
Tās ir IV dinastijas valdnieku
Heopsa, Hefrēna un Mikerīna piramīdas, kas
būvētas aptuveni laikā starp 2700. un 2200.
gadu pirms mūsu ēras un ko grieķu pasaules
apceļotāji vēlāk nosauca par vienu no
septiņiem pasaules brīnumiem.
Heopsa piramīda
Heopsa piramīda līdz pat mūsdienām ir lielākais arhitektoniskais veidojums, kas
radīts ar cilvēka rokām. Grūti saprast, kā kaut ko tādu bija iespējams izdarīt bez tehnikas,
tikai ar rokām. Tā ir 147 metrus augsta un tās katra sānu mala sasniedz 230 metru garumu,
bet pati piramīda aizņem 5,25 hektāru lielu platību. Lai Heopsa piramīdai apietu apkārt,
jānosoļo gandrīz kilometrs. Telpu apjoms no visas piramīdas aizņem tikai 3 – 4%. Piramīda
sastāv no 2 300 000 milzīgiem, no visām pusēm gludi apslīpētiem kaļķakmens bluķiem. Pēc
tam piramīdas virsma apšūta ar gludām spoži baltām slīpētām kaļķakmens plāksnēm.
Aprēķināts, ka katrs bluķis, no kā celta piramīda, sver 2,5 tonnas, bet vissmagākais bluķis
15 tonnas. Šie bluķi skaldīti Mukattam kalnā, kas atrodas 20 km no vietas, kur piramīdas
celtas, pie tam Nīlas otrā krastā.
Mastabas
Mastabas – celtnes,
kurās apglabāja
faraona piederīgos un
galma augstmaņus
Mastaba tika celta no dūņu ķieģeļiem milzīga taisnstūrveida akmens
sola formā ar slīpinātām sienām. Virszemes būvi vertikāla šahta savienoja ar
apbedījuma kameru. Ziedojumus un ēdienu mirušā dvēselei nolika virszemes
telpā. Šo procesu no blakustelpas pa caurumu sienā uzraudzīja mirušā cilvēka
skulpturālais “dubultnieks” .
Klinšu kapenes
Daudzie kapeņu izlaupīšanas
gadījumi mudināja faraonus jaunās valsts
laikos pārtraukt piramīdu būvi un ierīkot
klinšu kapenes. Tās bija maskētas un ne tik
viegli atrodamas.
Pazīstamākā no tām mums šodien
ir faraona Tutanhamona apbedījuma vieta
kalnos netālu no Tēbām, tā saucamajā
Valdnieku ielejā.
Tutanhamona
kapenes plāns
Tutanhamona kapeņu
saturs
Virszemes
tempļi
Templis bija paredzēts svētās
saiknes uzturēšanai ar dieviem.
Ēģiptieši to uzskatīja par dieva gara
“Ka” mājvietu. Tādēļ ēģiptieši
tempļos novietoja savu dievu attēlus, to
dubultniekus, kam uzskatāmi vajadzēja
simbolizēt dieva klātbūtni. Priesteriem
vajadzēja
rūpēties
par
šiem
sastingušajiem dievu tēliem, tos
mazgāt, ziedot ēdienu, izpildīt dažādus
rituālus un raudzīties, lai nekas
netraucē viņu mieru un labsajūtu.
Atšķirībā
no
mūsdienu
dievnamiem tajos nenotika publiski
dievkalpojumi.
Piloni
Obelisks
Luksoras tempļa piloni
(rekonstrukcijas zīmējums)
Grezni trapecveidīgi vārti, ko sauca par
piloniem, veidoja ieeju templī. To priekšā tronī
sēdēja akmenī cirsti kolosi, kuru sejām tika
piešķirti tā faraona vaibsti, kura laikā templis tika
būvēts. Katrā vārtu pusē debesīs slējās pa
obeliskam, simbolizējot saules staru, kas ietiecas
debesīs.
Luksoras tempļa piloni
Virszemes tempļi
Luksorā, Karnakā
Jaunajā valstī par galvenajiem
kļuva dievam Amonam – Ra veltītie
tempļi.
No Nīlas piekrastes uz templi
veda plata, ar palmām apstādīta aleja,
kurai abās pusēs kā sargājoši tēli bija
novietotas no akmens kaltas lauvu figūras
ar aunu galvām.
Karnakas templis
Virszemes tempļa plāns
Tūlīt aiz piloniem,
kolonādes ieskauts, atradās plašs
pagalms, bet no tā varēja nokļūt
hipostilu zālē, kuru pildīja kolonnu
mežs. Iespaidīgākās no tām slējās
21 m augstumā, bet kapiteļu
diametrs sasniedza pat sešus
metrus .
Sienas un kolonnas bija
klātas ar hieroglifiem.
Vistālāk no ieejas atradās
dieva svētnīca, kurā ieiet drīkstēja
tikai priesteri, kas to aprūpēja un
faraons. Te atradās dievu tēli, svētā
laiva un citas relikvijas, pret kurām
bija pieņemts izturēties ar īpašu
cieņu un bijību.
Tempļa iekšskats
Tempļu sienas lejasdaļā
rotāja augu pasaules elementi,
zilgani pelēcīgā grīda simbolizēja
Nīlas upi, bet griesti bija krāsoti
tumši zilā krāsā (debesis) un rotāti ar
zvaigznēm un putniem. Sienas un
kolonnas bija klātas ar hieroglifiem.
Virszemes tempļu detaļas
Kolonnas atgādināja papirusus, lotosus un
palmas. Iespaidīgākās no tām slējās 21 m augstumā, bet
kapiteļu diametrs sasniedza pat sešus metrus (Luksoras
un Karnakas tempļos).
Tempļa
simbolika
Tempļu
arhitektonisko veidolu
regulēja kanoni. Tādēļ
visi virszemes tempļi
savā ziņā bija līdzīgi. Tie
simboliski atveidoja
pasauli.
Hatšepsutas klinšu
templis
Valdnieces Hatšepsutas laikā celtais klinšu templis demonstrē
izsmalcinātu gaumi un līdz tam vēl nebijušu arhitektoniskās domas pavērsienu.
Vairākos līmeņos tika izvietotas plašas terases, kas noslēdzās ar savdabīgiem
portikiem. Ceļš uz klinšu templi virzījās pa slīpinātiem uzbērumiem. Pašas dabas
darinātais vareno klinšu fons vēl jo vairāk izcēla un pasvītroja arhitekta domas
oriģinalitāti, reizē atturīgumu un lakonismu.
Hatšepsutas
klinšu templis
15.gs. p.m.ē.
Abusimbelas klinšu
templis
13.gs.p.m.ē
Faraons
Ramzess II to veltīja
trim vadošajiem
Ēģiptes dieviem un,
protams, arī pats sev.
Četras
gigantiskas faraona
Ramzesa II figūras, ar
mugurām smilšakmens
kraujā ieaugušas, rotā
tempļa fasādi.
Abusimbelas klinšu
templis. Iekšskats.
Būvējot šo templi,
Ramzess II klints granīta masā
lika izcirst visas virszemes
tempļa galvenās daļas: kolonnu
pagalmu, zāli, kuras griesti
balstās uz četrām zemām
kolonnām, un svētnīcu.
Galvenās zāles dekorā
māksliniekam vajadzēja slavināt
Ramzesa uzvaras pār saviem
ienaidniekiem
Abusimbelas
klinšu templis
Pašā svētnīcas dziļumā atradās Ramzesa
skulpturālais atveidojums dievu vidū. Tikai divas reizes
gadā šajā templī var vērot tā saucamo saules brīnumu. 21
martā un 21. septembrī tieši piecos un piecdesmit astoņās
minūtēs saules stars, ielauzies vistālākajā svētnīcas
nostūrī, neilgu brīdi skar Ramzesa un dievu tēlus, izņemot
tumsas dievu Ptahu.
Abusimbelas klinšu tempļa plāns
Tempļa
demontāža
1963. gadā tiek saņemts arheoloģijas vēsturē
nebijis pasūtījums: demontēt sazāģējot Abusimbelas
klinšu templi un pārcelt to par 65 m augstākā vietā un
samontēt no jauna, lai pagrābtu to no applūšanas, kas
rastos ceļoties Nīlas ūdens līmenim Asuānas dambja
uzcelšanas rezultātā.
Abusimbelas templis pēc pārvietošanas
Māksla
Glezniecība
Saikne ar mirušo kultu
Simbolu valoda mākslā
Mākslas kanoni
Tēlniecība
Monumentālā tēlniecība
Kolosi
Lielā sfinksa
Nofretete
Rakstvedis
Sīkplastika
Mākslas saikne ar
mirušo kultu
Tēlniecība un
glezniecība, tāpat kā arhitektūra ,
kalpoja mirušo kultam. Tēlniekam
vajadzēja mirušā sejas vaibstus
atveidot akmenscietā materiālā tā,
lai tie nemainīgi saglabātos
mūžīgi. Līdz ar to tēlnieks tapa
par mūžīgās dzīvības devēju.
Mākslas saikne ar mirušo kultu
Aplūkojot kapeņu sienu gleznojumus, redzam, ka ne jau greznumam,
bet faraona pēcnāves dzīves vajadzībām tie domāti. Ēģiptieši ticēja, ka viss
uzzīmētais iegūs dzīvību un taps izmantots valdnieka – dieva labklājības
vairošanai.
Mākslas saikne ar
mirušo kultu
Saikne starp dzīvo
cilvēku un tā atveidojumu
ēģiptiešu uztverē bija ļoti cieša.
Skulptūra vai zīmējums viņu
izpratnē pārņēma gan dzīvā
dubultnieka īpašības, gan
spējas, gan statusu. Par to
liecina Valdnieku kapenēs
atrastas neskaitāmās
skulptūriņas, kuru uzdevums
bija personificēt faraonu dievu
pulkā.
Simbolu valoda mākslā
Ēģiptiešu mākslas valoda runā simbolos. Tā piemēram dievus un
valdniekus no pārējiem ļaudīm varēja atšķirt pēc to majestātiskā auguma, kas
ievērojami pārsniedza vienkāršā mirstīgā apmērus, kā arī dievišķās varas un
gudrības simboliem: sastindzinātās čūskas virs faraona galvas, regālijām viņa
rokās, svītrainā, tikai faraonam raksturīgā lakata, greznās cepures vai
piekarināmās bārdas.
Ozirisa tiesā simboliska nozīme bija patiesības
dievietes Maatas spalvai, bet kapeņu zīmējumos svētajai
laivai, ar kuru varēja pārcelties mūžībā, kā arī
priekšmetam, ar kuru tika izdarīta mutes atvēršanas
ceremonija, lai dzīvības spēks “Ba” varētu ieplūst
ķermenī, atveidotajā statujā vai uzzīmētajā atveidā un
atdzīvināt to.
Mākslas kanoni
Mākslas kanoni noteica, ka katrs priekšmets, lieta vai pat tās detaļa
attēlojama tādā rakursā, kurā tā vislabāk atklāj savu formu un ir visuzskatāmāka.
Tādēļ, piemēram, cilvēka galvu Ēģiptes mākslā mēs parasti redzam novietotu
profilā, bet aci frontālā skatījumā, plecus pretskatā, bet kāju kustība sevi vislabāk
atklāj sānskatā.
Mākslas
kanoni
Ja mākslinieks atveidoja dīķi dārza vidū, tad viņš to parādīja skatā no
augšas, bet kokus gar malām un augus tajā – pretskatā.
Atkāpes no kanoniem Ehnatona reformas laikā
Faraona Ehnatona laikā tapušie ciļņi
Vienīgi Jaunās valsts laikā, kad faraona Ehnatona reformas ietekmēja
arī mākslas parādības, atkāpes no tradicionālajiem kanoniem radīja daudz lielāku
formu plastiskumu, ienesot dabiskumu, emoconalitāti, dzīvīgumu, brīvāks pozas
un žestus.
Monumentālā tēlniecība
Milzīgie akmens
kolosi, kas tika novietoti
tempļu priekšā, saglabāja
tā faraona vaibstus, kura
laikā templis tika būvēts.
Tam vajadzēja norādīt uz
faraona īpašo statusu un
tuvību dievu pasaulei.
Memnosa kolosi
Par Memnosa kolosiem tiek dēvētas divas 20 metrus
augstas Amenhotepa III statujas pie ieejas kādreizējā Amona
templī. Senatnē tās dēvētas par dziedošajām, jo saullēkta laikā no
tām plūdusi viegla skaņa. Mūsdienās šī parādība vairs nav
novērojama.
Lielā sfinksa
Ēģiptes valstī valdnieka slavināšanai kalpoja ne tikai arhitektūra, bet arī tēlniecība.
Viens no faraona pārcilvēciskās varenības idejas un simbolizējošā saules dieva
iemiesojumiem bija sfinksa - būtne ar lauvas ķermeni un cilvēka seju, kurā bija idealizēti
atveidoti valdnieka vaibsti.
Izcilākais šāda tipa veidojums ir 4. dinastijas faraona Hefrena piramīdas sargātājs lielā sfinksa. Tās ķermenis veidots no dabiskas klints, bet milzīgās ķepas no kaļķakmens
plāksnēm. Tēla augstums - 20 m. Sfinksa novietota ar muguru pret tuksnesi un ar seju pret
Nīlu. Tā raugās tālumā un it kā smīn. Sfinksas galvu sedz lakats, kādu mēdz valkāt tikai
faraoni. Tās pierē redzama svētā čūska - kobra, kas reizē personificē valdnieka kroni un
simbolizē saules dieva Ra ugunīgās acis.
Nofretete
Nofretete, faraona Amenhotepa
IV (Ehnatona) sieva. Tās skulptūra ir Jaunā
stila darbs, kas priekšroku dod
reālistiskajam atveidojumam salīdzinājumā
ar nedzīvajām un sastindzinātajām formām
iepriekšējā perioda mākslā. Tēlam
raksturīga sievišķība, inteliģence un savas
vērtības apziņa.
Attēlā viņa redzama 25. gadu
vecumā bez acs zīlītes, kuru tēlnieks
neielika, jo valdīja uzskats, ka tad, ja
skulptūra būtu pilnīgi pabeigta, tajā
nekavējoties varētu iemājot dzīvās dvēseles
dubultnieks .
Rakstvedis Kajs
Atkāpe no pastāvošajiem
kanoniem vērojama rakstveža Kaja
slavenajā skulptūrā. Tā ir dabiskā
lielumā. Acis izteiksmīgi raugās tālumā,
augums – nedaudz saliekts. Šķiet, viņš
apdomā to informāciju, kas fiksējama
uz klēpī gulošā papirusa ruļļa.
Sīkplastika
Par to, ka arī
sīkplastika lielā mērā
kalpo mirušo kultam
liecina Valdnieku kapenēs
atrastās neskaitāmās
skulptūriņas, kuru
uzdevums bija gan
personificēt faraonu
dievu pulkā, gan likt
pēcnāves dzīvē kalpot
visām tām lietām, kas
bijušas noderīgas šajā
pasaulē.